Lupescu Makó Mária történész elmondta, a középkorban az öltözet volt a legfontosabb dekodifikációs eszköz
Fotó: Gazda Árpád
Naponta kétszer étkeztek, egy tálból ettek „húst hússal” és mártásokkal, „márkás” anyagokból varratott ruhákat viseltek, olvasni, írni, számolni és zenélni tanultak, a szabadidejükben pedig sakkoztak, ostábláztak, vagy vadásztak a középkori Magyarország nemes családjainak tagjai és városi polgárai. Többek között ezt tudhatták meg mindazok, akik a Kolozsvári Magyar Napok számtalan programja közül szerda délelőtt a Farkas utcai református templom kerengőjében Lupescu Makó Mária történész tárlatvezetéssel egybekötött előadását választották.
2024. augusztus 21., 18:392024. augusztus 21., 18:39
2024. augusztus 21., 23:042024. augusztus 21., 23:04
A Lendület Középkori Magyar Gazdaságtörténet Kutatócsoport által készített, Mindennapi élet a középkori Magyarországon című kiállítás pannói tulajdonképpen csak apropóul szolgáltak a Babeș-Bolyai Tudományegyetem (BBTE) tanárának ahhoz, hogy a középkori életnek azokról a vonatkozásairól beszéljen, amelyek nem szerepelnek a történelemkönyvekben.
Lupescu Makó Mária elmondta: az Árpád-kor kezdetén nagyon egyszerű veremházakban laktak az emberek a téli időszakban, nyáron sátrakban élték az életüket. A gödörházakat később fatörzsekből összeácsolt boronaházak váltották. A városokban favázas házakat, a tehetősebbek pedig már emeletes kő vagy téglaházakat építtettek. A városi polgárok otthonosabb, fűthetőbb lakásokban éltek, mint azok a nemesek, akik várakban laktak. A késő-középkorban, a XIV. századtól jelennek meg a házakban a csempékből kirakott kályhák, amelyek füstmentessé tették a lakást, és egyben a lakás díszének is számítottak.
A középkorban naponta kétszer étkeztek: 9-10 óra tájt volt az első étkezés, amit ebédnek neveztek, és 16-17 órakor a második, a vacsora. Sokkal több húst ettek mint ma, a marhahús volt a legelterjedtebb étel, de baromfi- és sertéshúst is ettek. A péntek és a szombat böjti napnak számított, ezeken a napokon az egyházi tanítás szerint csak lábatlan állatok húsát szabadott fogyasztani. Így nyert fontos szerepet az étkezésben a hal, a rák, de a csiga is az étrend része volt.
A nehezebben beszerezhető fűszereket nem akárki engedhette meg magának. A zöldségek közül a káposzta, a borsó és a lencse számított alapételnek. Magyar szakácskönyv nem maradt fenn a középkorból, de egy leírás szerint a magyaros káposztás marhahús sokkal fűszeresebb és ízletesebb volt, mint a hasonló török eledel.
A késő középkorig egy tálba helyezték az ételeket az asztal közepén, és általában kézzel vettek a tálból. Későbbi fejlemény, hogy mindenki elé egyéni tányért és kupát tettek az asztalra.
Magyarországon elsősorban fehér bort ittak az étkezések közben, a sör kultúrája Európának azokon a területein alakult ki, ahol a szőlő nem termett meg.
Tárlatvezetéssel egybekötött előadás helyszíne a Farkas utcai református templom kerengője
Fotó: Gazda Árpád
Amint Lupescu Makó Mária elmondta, a középkorban az öltözet volt a legfontosabb dekodifikációs eszköz. Az öltözete alapján le lehetett olvasni egy-egy emberről a nemét, a foglalkozását, az etnikumát, a vagyoni helyzetét. A vagyonosabbak bársonyból selyemből készült ruhákat viseltek, a kevésbé tehetősek ruhái szürke posztóból készültek. Nem voltak ruhamárkák, de a vászonnak, a posztónak gyakorta volt márkája. A minőségi flamand, angol posztókat plombákkal jelölték meg, amelyen elolvasható volt a mester neve, és hogy melyik városban készült az anyag. Ekkor még nem léteztek készruhák. Mindenki a szabóhoz vitte a megvásárolt anyagot, amiből megvarratta azt a ruhadarabot, amire szüksége volt.
A férfiak viselete a nadrág volt, de a 13. századig a nadrág szárait nem varrták hozzá a rövidnadrágszerű felső részhez. A nadrágszárakat kötőkkel rögzítették. Európa nyugatabbi részein is ismert volt a magyar módra elkészített nadrág. Ennek jellemzője az volt, hogy csak a külső felén volt varrás, így a láb belsején nem sértette a varrat a viselőjét például lovaglás közben. Felső ruházatként a férfiak tunikát hordtak, amit előszeretettel egészítettek ki csuklyákkal. Utóbbiak a hideg ellen, az eső ellen is védték a viselőjüket, és a gallér szerepét is betöltötték. A tunikára köpenyt vagy palástot is vettek. A nők olyan szoknyákat viseltek, amelyek a mai fogalmak szerint ruhának számítanának, hiszen a válltól a földig takarták a nő testét. Alsóruhaként mind a férfiak mind a nők inget viseltek.
Fotó: Gazda Árpád
A ruhákat általában a városokban lehetett megvarratni. Ott a különböző mesterségek képviselői, így a szabók is céhekbe tömörültek. Ezek az egyes mesterségek afféle érdekvédelmi szervezetei voltak. A céheken belül el lehetett sajátítani a mesterség részleteit, és lépdelni lehetett a szakmai ranglétrán. Aki inasként lépett be a céhbe, később legény lett, ha pedig kitanulta a mesterség minden részletét, és vizsgázott a cég tagjai előtt, megkapta a mesteri fokozatot.
Az oktatás a középkorban nem volt kötelező, az küldte iskolába a gyerekét, akinek megvoltak ehhez a lehetőségei. Nem minden faluban működött iskola, sok esetben a plébános foglalkozott a gyermekek okításával. Az iskolában elsősorban olvasni tanították meg a fiatalokat, és a zene is alaptantárgynak számított. Az írás és a számolás már egy hosszabb idejű képzés része volt. Amikor már megtanultak írni, a fogalmazásra fektettek nagy hangsúlyt. A középkori keresztény világban az írásos kommunikáció nyelve a latin volt, így ezt a nyelvet is tanították. A XV. századig még a nemesek egy része sem tudott írni, olvasni.
A Szalkai kódex – Szalkai László későbbi esztergomi érsek 1490 körüli iskolai jegyzetei
Fotó: Gazda Árpád
Lupescu Makó Mária kitért arra, hogy a középkorban a szórakozásra is áldoztak. Ekkor az egyházi ünnepeket és a vasárnapokat összeadva száz körüli munkaszüneti napja volt az évnek. Ilyenkor társasági játékokkal: sakkozással, kártyázással, ostáblával, vitézi tornákkal töltötték az időt, de bizonyos labdajátékokkal is próbálkoztak. Az előkelőbb rétegek számára a vadászat volt a legkiválóbb szórakozás. A vitézi tornákon és a vadászatokon is előfordultak sérülések, ám az is megtörtént, hogy végül a király birtokkal kárpótolta azt a vitézt, akinek a tornán kiütötte a fogait.
Június elseje és augusztus 20. között 112 esetben riasztották az Arad megyei katasztrófavédelmi felügyelőséget tarló- és bozóttüzekhez, és összesen mintegy 250 hektárnyi területen kellett megfékezniük a lángokat a tűzoltóknak.
Szent István királynak, az Erdélyi Ferences Rendtartomány névadójának ünnepén tette le első fogadalmát a csíksomlyói kegytemplomban Tölgyesi Kristóf, rendi nevén Teofil testvér.
Három kontinens közel 300 táncosa színesítette az augusztus 20-ai nemzeti ünnep kincses városi programjait. A 26. Szent István-napi Néptánctalálkozó keretében elkísértük a Heltai Alapítványtól a Főtérig népviseletben felvonuló csoportokat.
Felújítják és korszerűsítik a nagyszebeni és a temesvári vasutas (CFR) kórházat – jelentette be a szerdai kormányülésen Marcel Ciolacu.
Újabb, kánikulára és légköri labilitásra vonatkozó figyelmeztetéseket adott ki szerdán az Országos Meteorológiai Szolgálat (ANM), amelyek csaknem a teljes országra érvényesek.
Miután már szombat óta kézműves és háztáji termékek vására várja a nagyváradiakat, a környékbelieket, valamint a városban és a környező fürdőkben turistáskodókat, kedden és szerdán igazi ünnepi hangulat lett úrrá a városközpontban.
Az előző évek gyakorlatához hasonlóan kedden este is piros-fehér-zöld díszkivilágítással köszöntötte a magyarokat az államalapítás ünnepe alkalmából a brassói önkormányzat. A gesztus heves indulatokat váltott ki nacionalista románok részéről.
Ökumenikus egyházi szertartással tartották meg az új kenyér ünnepét a kolozsvári Szent Mihály-templomban. A bensőséges hangulatú, Szent István-napi ünnepről videós összeállításunkban számolunk be.
Az ukrajnai és izraeli háború azt jelzi, hogy körülöttünk nem világrendváltás, hanem világrendszerváltás zajlik, amikor az egyes játékosok azt sem tudják egymásról, hogy milyen játékot játszanak. Van, aki sakklépéseket tesz, de a másik ultizik.
Párhuzamosan épül, sőt már a befejezéshez közeledik az új Maros-híd Öthalom és Angyalkút között, illetve az Arad–Temesvár vasútvonal feletti felüljáró, így már csak hónapok kérdése, hogy bezáruljon az aradi körgyűrű.
szóljon hozzá!![Hozzászólások](https://kronikaonline.ro/template/kronika_new/images/dropdown.svg)